Ai peste 17 ani? Da sau nu
Ești însărcinată sau suferi de o boală de inimă?
Stinge lumina
Haideți, fetelor!
Doamne!
Mă năpădesc amintirile.
Casa asta seamănă mult cu cea în care am copilărit.
Mama mă punea în fiecare săptămână să fac testul cu șurubelnița.
- Ce anume? - Testul cu șurubelniță.
Dacă nu poți să înfigi o șurubelniță de 6 cm în gazon, nu îl uzi suficient.
Deci, ce avem aici?
O evaluare psihologică. Și spirituală.
Și să vedem dacă poate fi rezolvată prin terapie.
- Bună! - Bună.
- Părinții tăi sunt acasă? - Ați venit pentru fratele meu?
- Da. - Mamă! Tată!
Bună! Vă mulțumesc că ați venit.
Eu sunt Tom McCrystal. Ea e Olive.
- Bună, Olive. - Intrați, vă rog.
Vă servesc cu ceva?
Apă, cafea? Jeleuri?
Suntem aprovizionați bine.
- Ce fel de jeleuri? - Nu, mulțumim.
Am vrea să-l cunoaștem pe Eric, dacă se poate.
Pe aici.
Bine.
Uneori dormim în aceeași cameră. Ca să încuiem ușa.
- Am înțeles. - Da.
Eric?
Eric.
Da.
E timpul pentru ședința de care am vorbit ieri.
Noi rămânem aici.
Devine un pic agitat în preajma bebelușului.
Sunteți aici ca să mă evaluați?
Suntem aici ca să vorbim.
Eu sunt David Acosta.
Kristen Bouchard. Bună.
Salut, eu sunt Ben.
Nu am scaune, dar vă puteți așeza pe podea.
Știi de ce ne-au chemat părinții tăi aici, Eric?
Da.
Ne poți spune ce-a pățit sora ta cea mare?
Am mușcat-o. Foarte tare.
I-a curs mult sânge. Și a plâns.
- De ce ți-ai mușcat sora? - Pentru că am vrut.
S-a întâmplat ceva care te-a determinat să-ți dorești asta?
Ne poți spune?
Ne uitam la Steven Universe și ea râdea întruna.
Și am vrut să înceteze. Râdea prea tare.
I-am spus să înceteze, dar nu a încetat.
Când ai dureri, nu râzi.
Deci știai că îi faci rău când ai mușcat-o?
Și cum te-ai simțit când i-ai făcut asta?
Ți-a... plăcut s-o rănești?
Eric, uită-te la mine.
Ți-a făcut plăcere să-i faci rău?
Ce anume ți-a plăcut?
Nu știu.
E ca și cum aș urmări o poveste inventată de mine.
De pildă, la școală,
e un puști în clasa mea care mi-e mereu vecin de bancă.
Fiindcă numele meu de familie e McCrystal, iar al lui e McCray.
În ultima excursie la Gara Centrală, ne-am pus provocări.
L-am făcut să sară pe șine
și să nu se ridice până nu numără până la 42.
Dar unul din profesori l-a ridicat înainte să vină trenul.
Voiai să fie lovit de tren?
Deși s-ar fi putut răni grav sau putea chiar muri?
Cred că da.
Ai gusturi bune în materie de benzi desenate.
Ai citit vreo revistă din colecția Ochre 7?
- Nu. - E o poveste despre copii nemuritori
care se joacă pitita prin timp.
Mă mir că n-ai citit nici una.
În volumul patru, Simona îl provoacă pe Patrick să sară
pe șine și să numere până la 42 înainte să se ridice.
Poate am citit-o pe aia, dar am uitat.
Eric era... iubitor și grijuliu. Era total diferit.
Și apoi...
- Când s-a schimbat? - Acum doi ani.
Ne-a luat prin surprindere. Ba un acces de furie, ba o minciună.
- Ai copii? - Da.
Știi cum e, consideri că sunt prostii de-ale copiilor.
Apoi se strâng mai multe, iar acum
e o adevărată provocare să ni-l amintim așa cum era.
- Și lacătele de pe dulapuri și frigider? - A încercat să ne otrăvească.
- De ce? - A zis că făcea un experiment
și voia să vadă cât ne ia până simțim clorul din lapte.
Din fericire, aveam o cameră ascunsă și am văzut ce a făcut.
- L-ați dus la o evaluare psihologică? - De 12 ori.
- Dar psihologii se contrazic. - Ia medicamente?
Antidepresive, ADHD, O.D.D.
23 de rețete separate.
Unele au avut rezultate o perioadă, dar el se adaptează la ele.
A fost instituționalizat de două ori.
Și poliția a fost chemată la școală de trei ori. Astea sunt rapoartele poliției.
Nu-mi place că propun asta, dar există anumite programe federale.
Da. L-au ținut pe Eric o săptămână, apoi ne-au cerut să-l luăm de acolo.
Teoretic, acceptă pe oricine, dar pe Eric nu-l acceptă.
O ținem așa de doi ani.
Și noi...
- N-am vrut să fac asta. - Avem nevoie de ajutor.
Nu suntem buni catolici.
Dar e ceva în Eric. Un demon.
Niciodată n-am crezut că voi spune asta. Dar acum cred în asta.
Ceva l-a schimbat pe Eric acum doi ani și vrea să ne omoare.
De aia avem nevoie de ajutorul vostru.
E un adevărat coșmar.
Trebuie să facem propria noastră evaluare psihologică
înainte să cer bisericii să acționeze.
Da, mă apuc de treabă.
Poate să fie o cauză ambientală.
Fiica cea mare avea o nuanță verzuie în păr.
E de la aciditate.
Există particule metalice oxidate în apă.
Asta e de la țevile de cupru.
Și s-au mutat aici acum doi ani.
Atunci a început puștiul să se comporte diferit.
E posibil.
Supraexpunerea la cupru poate cauza simptome psihice.
Interesează-te. Și îi vom face propria evaluare pshihologică.
- Grozav! - Ben.
Poți să-mi verifici casa de coroziune metalică?
Da. Copiii tăi sunt psihopați?
Mamă, am ajuns!
- Mamă, mi-e foame! - Mamă!
Mă roade stomacul.
- Mamă, am ajuns acasă! - Mamă, unde ești?
- Unde e mama? - Liniște! Nu, nu.
Liniște!
Ce e asta?
Bun, acum sunteți atente. Ascultați cu atenție.
Mama voastră e tot la muncă. Și am o pereche de optari. Vedeți?
Aveți tarte în bucătărie.
Și cum nu țin minte zilele voastre de naștere, poftiți.
- Doamne! - Nu, dă-i drumul!
Aniversarea mea e cea mai aproape!
Nu, nu-mi mulțumiți.
Mulțumim mult, bunico. Deschide-le!
Dacă nu păstrați liniștea, vi-i iau.
Doamne, știu ce-s astea.
Ochelari cu realitate augmentată. O față de la scoală are așa ceva.
- Bunico, sunt grozavi. - Știu.
Hai, pupați-mă pe obraz și duceți-vă la joacă.
Dar să nu omorâți pe nimeni. Fără crime.
Putem încerca World Trip, Block the Blocks.
- Bunny Hopp... - The Haunted Girl!
Fata bântuită!
Lasă-ne să vedem. Vrem să vedem!
Abia ni i-am pus. O să-i folosim cu rândul.
- Și de ce vă jucați voi primele? - Fiindcă suntem mai mari.
- Ai peste 17 ani? - Ce facem acum?
Bunica a spus că îi putem folosi, deci cred că e în regulă.
- Ce? Ce spune? - Nimic. Doar dacă suntem destul de mari.
- Ce zice acum? - Întreabă dacă suntem gravide.
- Ce?! - Nu suntem, deci...
Doamne!
- Ce?! Ce e? - Dă-mi-i și mie.
E foarte ciudat.
E camera noastră, dar sunt pânze de păianjen
și... păianjeni. Sunt păianjeni.
Unde?!
- Vrem să vedem. - Nu, stați.
Doamne.
E rândul nostru! Au trecut cinci minute!
- Lasă-ne! - Nu, nu.
Stinge lumina
- Să o stingem? - Da.
- Ce e? - Vrea să stingem lumina.
Doamne!
- Ce e? - Un păianjen pe hol.
E uriaș.
- E enorm. - Cred că e rândul meu.
- E rândul nostru! - Stați, stați!
- Încetează, Laura. - Mi-i dai?
- Încetează imediat. - Încetează.
Ce tare e. E atât de real.
Atât de real.
- Deschide această ușă - S-o deschidem?
E doar baia noastră.
Închide-o!
- Doamne! Ce scârbos! - Vine, vine...
- Închide-o repede! - Vine, vine...
- Închide ușa! Închide-o! - Se apropie, se apropie.
Ce-i?
- E rândul nostru acum. - Ține-i.
Țineți minte că nimic nu e real.
Deci e un joc sau ce e? Ce fac?
Nu știu. N-am ajuns prea departe.
Să nu te sperii.
Nu e înfricoșător. Nu văd nimic.
Deschide ușa de la baie.
Ține minte, nu e real.
- Nu te speria. - Haide.
E în regulă, Laura. Hai că poți.
Hai.
Ce? E doar baia noastră.
Nu-l vezi pe omul cu cuțit de măcelar?
- Era aici mai adineauri. - Da.
- Nu. - Era acolo acum o secundă.
- Nu e nimic. - Serios?
- Ați inventat totul! - Ba nu!
- Era chiar acolo! - Ba da!
- Am minți noi despre așa ceva? - Uite, nu e nimic aici!
Cred că-s stricați. Nu funcționează.
Nu sunt stricați, așteptați o secundă.
- Uitați-vă în jur. - Ce-ar trebui să vedem?
Ceva înfricoșător.
Ce? Ai auzit ceva?
Ce e?
Vezi ceva?
Ce e?
Ce e? Ce vezi?
Ce e?
Lexis, e în ordine!
Ce e?
Lexis, e în ordine!
Ce vezi?
Laura, nu e nimic, bine? Nu e nimic.
Totul e fals, bine? Nu e nimic aici.
Laura, nu e nimic.
Laura, unde te duci?
Laura, unde te duci? Laura!
Ce se petrece?
Ce sunt ăștia? De unde i-ai luat?
Scumpo, te simți bine?
Au fost un cadou pentru ele.
- Am crezut că o să le placă. - Schimbă pe jocul Bunny Hopp.
Sunt mișto. Ar trebui să-i încerci.
- Uite, mamă. Încearcă-i. - Sunt super tari.
Scumpo, ce s-a întâmplat?
Vezi? E ca Pokemon Go.
- Doar că vânezi iepurași. - Da, sunt distractivi.
Vezi?
Atunci de ce țipa sora voastră?
- E o plângăcioasă. - Taci!
Fiindcă nu-i place să aibe iepurași zglobii pe cap.
Uitați cum facem.
Vă puteți juca cu ăștia, dar nu pe scări
și doar după ce vă faceți temele. Bine?
- Bine. Începem temele chiar acum. - Haideți, fetelor.
- Nu îmi mai e frică. - Bine.
În regulă. Cina! Haideți!
- Mamă, ce avem la cină? - Vom avea...
E specialitatea bunicii.
Obosit.
Bine.
Surprins.
Bine.
- E musai să fac astea? - Da.
Sunt prostești.
Eric, așează-te, te rog.
Ce romane grafice îți mai plac?
Putem dezbate toate romanele grafice din lume după ce termini cu Kristen.
Bine ai revenit.
- Nu știu ce să zic. - Serios?
Te mai uiți o dată?
Nu simți nici o schimbare?
Ceva în tine? Ceva care te influențează?
Nu.
Recunoști asta?
Ce e?
Un rozariu sfințit.
- De ce nu-l iei? - Nu.
E în regulă dacă nu vrei.
Înțeleg dacă ți-e frică.
Nu mi-e frică.
De ce nu-l iei?
"Îmi place să mă aflu unde se întâmplă lucruri incitante."
"Nu-mi pasă dacă intru în belele la școală".
Vie împărăția Ta,
facă-se voia ta,
precum în cer, așa și pe pământ.
- De ce suntem într-o biserică? - Aici lucrez eu.
- Nu-mi place aici. - De ce?
E întunecat.
Aia e. Repetă cuvintele.
Mă placi?
Încă nu m-am decis.
Crezi că e un demon în mine?
Încă nu m-am decis.
Dacă e un demon în mine, poți face ceva?
Pot încerca.
- Îți dorești asta? - Nu știu.
A scos un punctaj mare pe scala de insensibilitate emoțională: 53 din 80.
Pe scala de grandoare și manipulare: 41 din 60.
Posibile tratamente?
E dificil, dar trebuie să-i insufli copilului ceea ce-i lipsește:
remușcare și empatie.
Cum faci asta?
Îi arăți cum se manifestă remușcarea la alții
și îi explici că are avantaje dacă îi imită.
Deci nu va avea remușcări, doar va mima asta?
Da, dar poate imitația se va transforma în comportament învățat.
- "Prefă-te până reușești"? - Da.
- Dar tu? Ai vreo idee? - Ar putea fi opresiune diabolică.
Nu sunt sigur.
E greu de spus la un copil de nouă ani.
Această familie nu mai vrea să audă de terapie.
- Vor să audă că e ceva supranatural. - Știu.
Crezi că Dumnezeu ar crea un psihopat de nouă ani?
Nu.
Deci speranță ar trebui să existe întotdeauna?
Da. În izbăvire.
Și cum înveți un copil să-și dorească izbăvirea?
"Prefă-te până reușești".
- Am o întrebare pentru tine. - Am și eu una pentru tine.
- Zi. - De ce ești prieten cu ea?
- Cu Kristen? - N-am încredere în ea.
Ai avea, dacă ai cunoaște-o mai bine.
Ce vrei să te faci când vei fi mare?
Când vei fi adult.
- Scriitor de benzi desenate. - Da?
Și eu îmi doream asta când eram mic.
- Serios? - Da.
Dacă asta e ceea ce îți dorești, știi că trebuie să joci după reguli.
Eu asta am făcut.
Și știu că nu te simți cum vor alții să te simți.
Înțeleg. De aia trebuie să te prefaci, măcar uneori.
Cum adică să mă prefac?
Când vezi pe cineva plângând, plângi și tu.
Când râde cineva, râzi și tu.
Vezi ce fac alții, urmărește ce așteptări au, iar apoi fă asta.
Fiindcă trebuie să colaborezi cu alții ca să scrii benzi desenate,
dar ei nu vor vrea să colaboreze cu tine dacă nu joci după reguli.
Și poate vei ajunge ca mine. Să nu te deranjeze regulile.
Nu ți se va mai părea așa greu,
fiindcă vei fi în interiorul lor,
nu la exterior.
Știu că pare dificil,
dar știi ce mă ajută pe mine să joc după reguli?
Chiar și în zilele când n-am chef?
Da.
Știu cum sună, dar funcționează.
- Să te rogi? - Nu-i spune rugăciune.
Doar spune-i lui Dumnezeu ce îți dorești.
- Și El îmi va da? - Da, dacă ai credință
și te comporți ca atare.
Hei! Să nu vă speriați
când o să vedeți un străin în baia voastră.
Mama voastră m-a rugat să mă uit la țevi
și bunica voastră m-a lăsat să intru.
- Bună. - S-a stricat dușul?
Nu, dar mama voastră se teme că veți deveni psihopate.
Hei, hei, hei!
Ușurel!
Pauză, pauză.
Ați observat că atunci când vorbiți toate în același timp, nu vă înțelege nimeni?
- Cum te cheamă? - Ben Magnificul. Pe voi?
- Laura. - Lynn.
- Lexis. - Lila.
Bine. M-am lămurit.
- Chiar e numele tău? - Da.
Îmi plac stelele. Cine le-a făcut?
- Eu. - Ba nu.
- Tu doar le-ai atârnat. - Eu le-am decupat.
- Eu le-am decupat! - Nu, tu...
Bine! Gata, încetați!
Ajunge. Am treabă aici, iar voi probabil aveți...
- Da, avem teme de făcut. - Avem lucruri de făcut.
Da.
Doar... Faceți temele.
Lasă-mă să încerc iar.
- Laura, te-a înspăimântat data trecută. - Nu, acum știu cum să-i folosesc.
Întâi să vedem dacă e ceva înfricoșător.
- E ceva înfricoșător? - Încă nu i-am pus.
- Acum e ceva? - Stinge lumina.
O clipă.
Îi vin de hac cu mingea de foc.
- Ce minge de foc? - M-am documentat pe net cum se joacă.
- Marfă! - Ce tare!
Privește.
Ești conectat la internet Rose390 vrea să intre în jocul tău.
- Cine e Rose390? - Accepți?
- Nu știu. Poate știe mai multe. - Poate n-ar trebui s-o facem.
- Ce să faceți? Mai e cineva? - Cine e?
Îi oprim dacă e ceva.
Bună.
Bună?
Eu sunt Lila.
Eu sunt Rose. Vreți să jucați?
Abia am început. Nu știm cum.
- Ați văzut placa? - Ce placă?
Probabil e acolo, înăuntru. Deschideți-o.
Eu nu pot atinge nimic din casa voastră.
Pot doar să văd.
Uitați-o. În colț.
Ce trebuie să-i facem?
Deschide-o. Ca pe o carte.
Și ce va face?
Vedeți? Așa treceți la nivelul următor.
- Ce e nivelul următor? - Totul.
E distractiv. Puneți mâna pe acul indicator.
Eu îmi pun mâinile în partea asta.
- Nu cred că ar trebui să facă asta. - Nici eu.
Formați cuvântul "bună".
Bine. Și acum?
Spunem "trăiască" de trei ori.
Dar trebuie s-o spunem la unison.
- Bine? - Cine ești?
O fată normală, care se joacă. Ca și voi.
- Și ce face? - Încep eu.
Trăiască, trăiască...
Trăiască, trăiască, trăiască!
Bun. Vine.
Vine. Vine.
Acum putem juca serios.
Trăiască, trăiască, trăiască! Vine!
Hei!
- Trăiască, trăiască, trăiască! Vine! - Hei!
Hei! Ce faceți?
- Nimic. - Ne jucăm.
- Da? Ce vă jucați? - Un joc.
Pot să văd?
Bine...
Nu sunt mama voastră, dar nu e un joc potrivit pentru copii.
E un joc recomandat celor peste 13 ani.
Oricum nu mai voiam să ne jucăm.
- Serios? - Da.
- Fiicele mele! - Bine. Păi, cred...
Mamă!
- Nu credeam că vii așa devreme. - E neobișnuit...
De ce ai venit acasă așa devreme?
Prietenul tău e sus.
- Bun. Ben e aici. - Ben Magnificul.
Repară dușul.
Ben Magnificul, zici? V-ați purtat frumos cu el?
Da.
Ne-am jucat un joc interzis.
- Un joc pentru adulți. - Lynn...
Eu n-am apucat să joc.
- Ba da. - Nu...
- Tu ții maneta! - Dacă o țin, nu înseamnă că...
Eu n-am apucat să joc.
Se numește Fata Bântuită.
- E un joc pentru adulți? - E pentru copii peste 13 ani.
- Nu e foarte înfricoșător. - Dar m-au mințit.
Nu, a spus adevărul. Și nu i-a fost deloc ușor.
A spus adevărul fiindcă se temea că tu le vei pîrî.
La fel a pățit și mama lui Eric.
- A început cu o minciunică. - Dacă vrei,
pot restricționa accesul copiilor la ei.
Și nu vor putea juca decât jocul cu iepurași.
- Sau le arunc și gata. - Da.
Ai mei mi-au aruncat jocurile video și m-am dus acasă la prietenul meu.
Dacă nu te superi, restricționează accesul copiilor.
Bine.
Ai găsit ceva la țevi?
Stai liniștită. Nici urmă de cupru.
Serios? Nu există toxicitate?
Nu. Copiii tăi sunt fericiți și sănătoși, iar tu ești o mamă bună.
Nu știu ce să zic în privința asta. Adică, tocmai m-au mințit.
Și țevile din casa lui Eric?
Nu știu deocamdată. Încă investighez.
Bine. Mersi, Ben Magnificul.
Preferințe Control parental
- Ce faci? - Cine ești?
Nu e treaba ta. Ce faci?
Mă descotorosesc de tine, Rose390.
- Nu va funcționa. - Ba da.
Tu ești un pedofil cu un modificator de voce.
Și dacă mai încerci să intri aici, te ard de nu te vezi.
Control parental
- Tu l-ai rugat? - Nu.
Ce se petrece?
Aseară l-am văzut rugându-se.
- Ce?! De ce? - Nu știu.
Mă verifici, mamă?
Ai fost cuminte, Eric.
- Îmi place David. - Omul care a fost aici?
Da.
A zis că dacă îmi doresc ceva, să vorbesc cu Dumnezeu.
Și ce îți dorești?
Un îndrumător care să-mi arate cum să desenez.
Să văd ce pot face.
Sunt vești nemaipomenite. Pot ajuta, dacă vrei.
Cunosc elementele de bază. Și cunosc câțiva scriitori de benzi.
Mă bucur să aud asta!
Te place, David.
Și cred că ți-a urmat sfatul.
Care?
Să-l roage pe Dumnezeu dacă își dorește ceva.
Bine. Vin acolo cu desenele mele
și o să încep să-l învăț elementele de bază.
- Mulțumesc mult. - Ne vedem în curând.
David.
- Nu vreau să te întrerup. - Nu, am terminat.
Mă bucur că ai venit.
M-am gândit să-ți ofer un mic tutorial.
- Vrei să intrăm? - Nu.
E bine aici, afară.
E cam soare.
Ce e, Eric?
Nimic.
Pentru ce te rugai?
Ai zis că nu e rugăciune. Că doar îi cer ceva lui Dumnezeu.
Ce îi cereai?
Doamne, nu!
Nu, nu.
Vino încoace, micuțule...
Bună.
S-a înecat cineva. Adresa e 9023 Broxton.
Avem nevoie de paramedici urgent!
Ce ai făcut?!
Mi-ai zis că dacă am credință și mă comport ca atare,
Dumnezeu mă va auzi.
Ce să audă?
L-am rugat să o ia.
- Vrei o exorcizare de urgență? - Copilul a încercat să-și înece surioara.
A fost constrâns?
Nu cred că a făcut-o din proprie inițiativă.
Care e părerea ta, d-ră Bouchard?
Cred că prezintă un comportament psihotic,
dar nu cred că voi putea explica vreodată motivul pentru care înclină să ucidă.
Am voie să acționez doar în cazul unei tulburări spirituale,
nu uneia psihologice.
Părinții vor o exorcizare. Au încercat totul.
Ei cred că e un demon în el.
Și tu crezi că psihologia nu-l poate ajuta?
Dacă e să fiu sinceră, părinte...
Te rog.
Psihologia întotdeauna consideră că se poate face ceva,
dar această familie va fi ucisă înainte să găsim rezultate.
Atunci, bine.
Spune-le să fie pregătiți mâine. Voi fi acolo.
Mulțumesc.
Nu am spus nimic neadevărat.
Cred că ar trebui să ieșim la un pahar cândva.
Mi-ar plăcea.
Ce faci?
Dorm.
Nu vrei să termini jocul?
Ce joc?
Cu cine vorbești?
Cu nimeni. Culcă-te la loc.
- De ce ți-ai pus ochelarii? - Nu. Nu e nimic.
- E ea. - Eu sunt.
- Jocul nu e gata. Întoarceți-vă. - Nu putem.
Nu putem juca decât jocul cu iepuri.
- Vă arăt eu cum să scoateți restricția. - Nu avem voie.
- Am vești proaste. - Ce?
- E vorba de tatăl vostru. - Ce-i cu el?
Nu vreți să știți unde e?
E pe Everest. Face alpinism.
Ești sigură?
- Ar trebui să ni-i scoatem. - Întâi, verificați placa.
Ce placă?
Hai, nu vreți s-o întrebați ce a pățit tatăl vostru?
Haide.
Întrebați-o unde e tatăl vostru.
Unde e tata?
"În Rai"?
O să vă placă să fiți orfane.
- Tata e bine. - De unde știi?
Îmi dă mesaje zilnic.
De unde știi că el le trimite?
Poate e altcineva din grup care le scrie în locul lui.
Sau poate sunt trimise dinainte.
De unde vă vin ideile astea?
Fata din joc.
Jocul bântuit? Am zis că nu mai aveți voie să-l jucați.
Nu l-am jucat. Fata a intrat în jocul cu iepuri. Ne-a găsit.
Lila, adu ochelarii imediat.
- Dar... - Nu. Te rog.
Știi că nu mai aveți voie să vă jucați cu astea, da?
Știu.
Am o idee. Hai să-i dăm mesaj tatei.
Să-i transmitem că ne gândim la el. Bine?
Îi putem trimite un mesaj video?
Și mai bine. Haide.
Hai să ne strângem. Și... suntem în direct.
Bună, tată! Vorbim în șoaptă
fiindcă nu vrem să le trezim pe Lexis și Laura.
Te iubim și ne facem griji pentru tine.
Să nu cazi de pe un munte.
Bine. Mama vrea să spună ceva.
Te rog, sună-ne când poți. Te iubim.
Îl iubești pe tata?
Normal.
- Crezi că el te iubește? - Da.
Atunci, de ce nu e acasă?
Câștigă bani pentru noi. Călăuzește oameni pe Everest.
Tu nu poți câștiga bani?
Da, dar asta e meseria tatei.
Eu lucrez aici, iar el acolo.
Când vine acasă?
În câteva săptămâni.
Culcați-vă.
Tata e bine. Vă iubește și e bine.
Ai mai participat la o exorcizare?
- Niciodată. - Nu e ce te aștepți.
Sunt momente lungi de plictiseală,
întrerupte de câteva secunde de teroare pură.
- Ce face? - Bine. E rezistentă.
Să sperăm că nu-și va aminti ce s-a întâmplat.
Poliția e aici din cauza pățaniei de ieri?
Nu, am avut un incident.
Dânsul e părintele Amara. E aici pentru exorcizare.
Bună ziua.
Credeam că e o problemă cu țevile.
Era niște rugină, dar nu în cantitate periculoasă.
Biserica a dat curs cererii voastre pentru exorcizare.
Poliția e aici fiindcă Eric a dispărut.
A fugit.
Dacă nu e sângele lui, al cui e?
Nu avem nici o legătură cu asta. Nu e sângele lui.
Trebuie să ne ocupăm de asta acum. Vă mulțumim pentru ajutor.
S-ar putea să fie nevoie să spui poliției că Eric a încercat s-o înece pe Olive.
Bine.
Îmi iubesc toți copiii în mod egal,
dar când unul din ei e în pericol, trebuie să acționez.
Eric a zis să-ți dau asta.
Rugați-vă pentru Eric.
Rugați-vă pentru noi.
L-au omorât.
Roagă-te pentru noi, păcătoșii, acum și în ceasul morții noastre.
Amin.
Te rog, iartă-i.
Te rog, iartă-l pe Eric.
Fac treaba asta de mai mult timp decât tine. Și mă descurc.
Nu e același lucru.
Prietenii rămân prieteni.
E diferit!
- Cum? - Chiar vrei să știi?
Mamă, am auzit la școală că trebuie să te întorci în joc
ca să-ți iei la revedere de la placa spirituală,
altfel va continua să ne bântuie.
Ne dai înapoi ochelarii ca să facem asta?
Mă mai gândesc.
Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team
www.facebook.com / bucyfall SNT